Kad čitam poslije-uskrsne svetopisamske tekstove, ponekad s podsmijehom gledam na onu Tominu malovjernost. Neshvatljivo mi je kako apostoli odmah u Isusu nisu prepoznali više od običnog čovjeka - Božjeg pomazanika.
Ne čude me ni političari Herod i Pilat. Oni od straha za svoje stolice pa čak i život nisu smjeli prepoznati Prepoznatljivog. Ne čude me ni ondašnji veliki svećenici jer osobe zadužene za duhovnost nerijetko samo sebe smatraju pravovjernim pa ne čudi što nisu priznavali Isusovu nauku, a pogotovo djela. Oni koji propagiraju toleranciju često znaju biti i najnetolerantniji. Bi li me trebala iznenaditi masa po ovom pitanju? I ne baš. Još od neandertalskih ljudi pa sve do ovih današnjih „europskih“, masa je uvijek bila ista. Željna kruha i igara. Podložna svakoj manipulaciji. Obećaj im brda i doline. Daj im koricu kruha kao predokus onoga što slijedi – oni će biti zadovoljeni. Bez ikakve će grižnje savjesti ugristi onu ruku koja ih hrani, ako im neka druga ponudi nešto primamljivije ili - drugačije.
Isusovu su, dakle, pojavu doživjeli apostoli, vjerski i državni službenici te masa. Većina je njih u Isusu vidjela isključivo čovjeka revolucionara. Onog koji će ih snagom mača, katapulta i snažne pesnice osloboditi rimskog jarma. Jedni su ga držali produhovljenim likom, a drugi prevarantom. Tek je uskrsnuće upotpunilo slagalicu i predstavilo im jasnu sliku.
![](http://img299.imageshack.us/img299/3620/isusmukawq6.jpg)
Isus je itekako bio čovjek. U punom smislu te riječi. Nije on odglumio getsemansku agoniju te kasnije scene bestijalnog mučenja i sramotnog pribijanja na križ. Isusov očajni krik: „Bože moj, Bože moj, zašto si me ostavio!“ nije upit nego svojevrsna žalopojka, pa čak i optužba jednog poniženog čovjeka koji vapi svom Bogu i Ocu očekujući njegovu hitnu intervenciju.
No, za kraj bih citirao čovjeka po imenu C. S. Lewis (poznatog još i kao autora „Narnijskih kronika“): "Čovjek koji bi bio samo čovjek i rekao ono što je govorio Isus, ne bi bio nikakav veliki moralni učitelj. Bio bi ili luđak? Ili sâm pakleni đavao. Morate se odlučiti. Ili je taj čovjek bio i ostao Božji Sin ili je bio luđak, možda i nešto gore. Možete ga nazvati budalom. Ili jednostavno možete pasti pred njegove noge i nazvati ga Gospodinom i Bogom."